Viljami

=Prosessori=

On yksi tietokoneen keskeisimmistä osia, joka suorittaa tietokoneohjelman konekielisiä käskyjä. Moniydinprosessori on suoritin, jossa ytimiä on kaksi tai enemmän jolloin sen teho on jaettua ja näin prosessori käyttää vähemmän sähköä sekä vähentää lämmön kulutusta. Moniydinprosessori on yleisnimike näille suoritintyypeille ja tarkemmin näitä suorittimia kutsutaan sen mukaan monestako ytimestä ne koostuu eli esimerkiksi kaksi ytiminen olisi tuplaydinprosessori.

Moniytimellisyys mahdollistaa sen, että monia raskaita laskutehtäviä vaativia ohjelmia voidaan ajaa tietokoneella samanaikaisesti ilman, että muiden prosessien suoritus häiriintyy, ja että monisäikeisien yksittäisien prosessien suoritus voidaan jakaa usean ytimen kesken nostaen sen suoritustehoa. Ytimet voivat olla joko identtisiä, tai ne voivat olla erikoistuneita erilaisiin tehtäviin.

Tietokoneen yleisnopeus riippuu paljon juuri suorittimen nopeudesta. Suorittimen nopeus riippuu sekä sen käyttämästä arkkitehtuurista että kellotaajuudesta. Kellotaajuus ilmoitetaan nykyään yleensä megahertseinä (MHz) tai gigahertseinä (GHz). Kellotaajuuden lisäksi suorittimen tehokkuuteen vaikuttaa kuinka monta ja minkä tyyppisiä käskyjä suoritin kykenee suorittamaan samanaikaisesti, ja kuinka suuria välimuisteja suorittimessa on, ja miten tehokkaasti edellisiin liittyvät ongelmatilanteet on arkkitehtuurissa ratkaistu.

CPU lukee muistista käskyjä ja suorittaa näiden käskyjen mukaisen toiminnan. RAM-muisti on prosessorin työtila. Käynnissä oleva ohjelma ja sen käyttämä tieto on oltava muistissa.

Prosessorin toiminta on luonteeltaan syklinen prosessi, joka muodostuu seuraavista vaiheista: Käskyn suoritus Luetaan käsky muistista Luetaan käskyn tarvitsema data muistista Suoritetaan yhteenlasku Talletetaan tulos

Jäähdytys
Tehokkaammat prosessorit tuottavat myös paljon lämpöä, joka saattaa pilata tai jopa tuhota prosessorin. Siksi tehokas jäähdytys on tärkeää. Tehokkaalla jäähdytyksellä saa myös lisää nopeutta prosessoriin.

Tässä hyvä havainnollistus, miksi jäähdytys on tärkeätä: media type="youtube" key="-LJ8LCK-w-U" height="385" width="480"

Ja koska jäädytys on tärkeää, tässä hyvät ohjeet prosessorin tuulettimen asennukseen: media type="youtube" key="9StBjnOXaPA" height="385" width="480"

Tehoa vaativassa käytössä olevat prosessorit lämpiävät ja palavat todella nopeasti. Kuten videossa nähtiin, prosessi, tässä tapauksessa peli, hyytyi heti kun tuuletin poistettiin. Ja tehot palasivat kun tuuletin asennettiin takaisin.

Prosessorikannat
Socket AM2 Socket 939:n korvaaja, käytännön eroa ko. kantaan ei ole millään muulla tavalla, kuin että AM2 syö DDR2:sta ja 939 DDR:ää. Vaikka AM2:ssa on 940 pinniä, se EI ole yhteensopiva S940:n kanssa. Mallistoon kuuluu Sempronit, A64 3200+ - 3800+, FX-62, ja X2 3800+ - 6000+. AM2-prosessorit eivät pärjää nopeudessa Intelin Core 2 Duo-prosessoreille.

Socket 775 Kyseessä Intelin tämän hetken suosituin prosessorikanta, julkaistu 2004, ja nykyisin suosituin tehokkaiden Core 2 Duo-prosessorien ansiosta. Alkupään LGA775-emolevyt oli suunniteltu Pentium4-prosessoreille, joten on sanomattakin selvää, että alkupään LGA775-emot eivät Core 2 Duoa huoli. Kannalle on silti muitakin prosessoreja, kuten Celeron D ja Pentium D (Celeron yksiytiminen, Pentium kaksiytiminen). LGA775 toi mukanaan muutamia uudistuksia, kuten DDR2-muistit ja PCI-Expressin. Nykyään myös AMD-emolevyt käyttävät ko. ominaisuuksia.

Socket 939 Socket 754 ei ollut mikään mullistava markkinoille tullessaan, eikä S940 soveltunut kotikäyttöön, koska vaati rekisteröityä ecc-muistia, joka on huomattavasti normaalia kalliimpaa. Siksi oli fiksuinta tehdä uusi kanta, joka ei 940:sta eroa muulla tavalla, paitsi se syö normaalia DDR-muistia. Mallisto on melko laaja, A64 3000+:sta 4000+:aan (singlecore), X2 3800+:sta 4800+:aan (dualcore), FX-53:sta(singlecore) FX-60:aan (dualcore), ja jokunen Sempron. Nykyisin AM2 on ottanut s939:n paikan.

Socket 940 Kyseessä Opteronien ja ensimmäisten Athlon64 FX:ien alusta, puhtaasti palvelinkäyttöön tarkoitettu. Kanta julkaistiin 2003, ja nykypäivänäkin sille on myynnissä monta erilaista Opteronia.

Socket 754 Ensimmäinen kotikäyttöön suunniteltu Athlon64:n alusta, joka jäi tosin väliaikakannaksi. Syynä yksikanavainen muistiohjain, joka oli jo markkinoille tullessaan menneen talven lumia. Kantaan on prossuja suht paljon, A64 2800+:sta 3700+:aan, ja Sempron 2600+:sta 3400+:aan.

Socket 478 Socket 423:n seuraaja, 478 ei jäänyt todellakaan yhtä lyhytikäiseksi. Prossutarjontaa on vaikka millä mitalla, Willamette-Celeroneista Prescott-Pentium4:siin.

Socket 423 Intelin Pentium4:lle suunniteltu kanta, joka tosin jäi lyhytikäiseksi. Willamette-Celeroneille ja Pentium4:ille, nopeusluokasta 1300MHz-2000MHz.

Socket A AMD:n selvästi pitkäikäisin prosessorikanta, oli käytössä monta vuotta. Duroneille, Athloneille, Athlon XP:ille ja Semproneille. Hitain malli Duron 500MHz ja nopein Athlon XP 3400+ (ei, ei ole typo, vaan kyseessä harvinainen prossu)

Socket 370 Intelin s423:aa edeltänyt kanta, Celeron- ja Pentium III-suorittimille. Hitain S370-prossu on muistaakseni 366MHz Celeron, ja nopein 1400MHz Pentium III.

(Super) Socket 7 Lähinnä AMD K6-prosessoreille, erona normaaliin Socket 7:aan mm. 100MHz fsb:n tuki.

Tulevaisuudessa
Huhujen mukaan Intel on julkaisemassa ensi vuoden ensimmäisellä neljänneksellä uuden 6-sarjan piirisarjan. Brittiläisen Bit-tech-sivuston uutisoimien huhujen mukaan high-end-käyttöön suunnattu piirisarja ei tule tukemaan nykyistä LGA 1366 -prosessorikantaa, eikä ole taaksepäin yhteensopiva sen kanssa. Kehittyneempiin prosessorikantoihin siirtyminen on ollut välttämätöntä, koska Intel on tuonut merkittävimpien uusien prosessorijulkaisujen myötä uusia ominaisuuksia, jotka ovat pönkittäneet pinnimäärien muutoksia. Huhujen perusteella nykyisen X58-piirisarjan seuraajan myötä prosessoreiden muistiohjaimet tulevat tukemaan neljää DDR3-muistikanavaa, mutta ainoastaan yhtä muistikampaa per muistikanava.

= Emolevy = = =

Toimii alustana kaikille muille komponenteille. Kaikki komponentit ovat integroituina tai liittyvät emolevylle joko PATA- tai SATA-kaapelilla.

Kuvassa on Asus P50 Pro emolevy johon on merkitty kaikki liitännät. Tämä emolevy on ATX-tyyppiä.

Liitännät
Tällä esimerkkilevyllä on seuraavt liitännät lueteltuina vasemmasta alakulmasta myötäpäivään kulkien:

-neljä lisä USB-paikkaa -"korppuaseman" liitin -kaksi PCI-väylää = niihin saa esim. ulkoisen näytönohjaimen, PCI-E syrjäyttämässä -kolme PCI-E x1 laajennusväylää -kaksi PCI-E x16 väylää = samoin kuin PCI, voidaan käyttää ulkoisille laitteille -Intel P45 Northbridge = muistinohjain -taka I/O-liitännät esim. 3,5mm kuulokeliitäntä -kahdeksan pinninen prosessorin lisävirtaliitin -LAG775-kanta prosessorille -neljä DDR2-muistiväylää -24-pinninen emoelvyn päävirtaliitin -IDE-väylä optisille asemille ja kiintolevyille -ICH10R Southbridge -8 SATA 2 porttia

Vanhempi liittimin, jota ei tällä levyllä ole: AGP-väylä = myös lisälaiteväylä, PCI-väylään tarkoitettuja laitteita ei voi laittaa AGP-väylään eikä myöskään toisin päin.

Tämä kuva kertoo ns. siltojen paikasta emolevyllä:

PC-koneiden emolevytyypit

 * **PC/XT**: Vanha 286- ja 386-mikrosuorittimien aikainen standardi.
 * **AT**: Vanha 486- ja Pentium-mikrosuorittimien aikainen standardi.
 * **Baby AT**: Melko harvinainen, vain joissakin Pentium II -mikroissa tai vanhemmissa.
 * **BTX**: ATX-emolevyjen seuraaja. Intel ajoi aikanaan vahvasti BTX-standardia eteenpäin. BTX tuo parannuksia muun muassa ilmankiertoon.
 * **ATX**: Yleisin kokostandardi pöytäkoneissa. ATX-emolevyn mitat ovat: leveys 305 mm, pituus 244 mm.
 * **ATX 2.0**: Yleistynyt Pentium 4:n myötä.
 * **Micro ATX**: Pienikokoisten PC-koneiden emolevy, esimerkiksi kauppojen kassoilla.
 * **Nano ATX**: Erittäin pieni (n. 20cm x 20cm) emolevy, joka on yleistymässä. Sopii muun muassa autojen tietokoneisiin ja pieniin pöytätietokoneisiin
 * **Shuttle ATX**: Ns. shuttle-koteloisten PC-koneiden emolevy. Epävirallinen standardi.
 * **E-ATX**: Tavallisimmin palvelinemolevyjen (tuplasuoritin) standardi. E-ATX terminä merkitsee yksinkertaisesti laajennettua ATX:ää. Emolevyn ulkomuodosta tämän näkee selvästi: E-ATX on niin sanottu täysemolevy, joka on perus-ATX:ään verrattuna noin 10 cm pidempi. Tällä alueella sijaitsevat usein muistipiirit, joten moniin koteloihin E-ATX-emolevyä ei saa laitettua vaikka ruuveille olisikin paikat. Ei toimi ATX 2.x -virtalähteen kanssa (ei edes nimellisesti EPS:ää tukevien), vaan vaatii erityisen "aidon" EPS12V-virtalähteen.
 * **LPX**: Pienikokoisten koneiden harvinainen standardi.
 * **NLX**: Pienikokoisten koneiden harvinainen standardi.

Tässä kuvassa on esitty yleisimpien emolevytyyppien kokoeroja vertailukohteenaan tavallinen kuulakärkikynä:

=Tulevaisuus=

Emolevy tarjoaa peräti neljä eri grafiikkalähtöä: vga-, dvi-, hdmi- ja displayport -liitännät. Massamuisteja voidaan liittää seitsemään sata 3 Gb/s -väylään, esata-porttiin sekä kahteen usb 3-, kuuteen usb 2- sekä yhteen FireWire-liitäntään. Muistipaikkoja on neljä, ja erilliset näytönohjaimet voidaan liittää kahteen ATI CrossFireX -tekniikkaa tukevaan pci-e 16x -korttipaikkaan, joista toinen tosin toimii vain 4x-nopeudella. Hinnasta ja ajankohdasta kun tulee markkinoille ei vielä ole tarkkaa tietoa.
 * Gigabyte GA-H57M-USB3** on Intelin uunituoreeseen H57-piirisarjaan perustuva atx-kokoluokan emolevy, joka tarjoaa kattavat grafiikka- ja massamuistiliitännät. Emo tukee kaikkia Intelin lga1156-kantaan sopivia suorittimia, mukaan lukien uudet, grafiikkaohjainpiirin sisältävät Core i3- ja i5 -prosessorimallit.

Usb 3:n teoreettinen maksimisiirtonopeus on hurjat 4,8 gigabittiä sekunnissa. Ensimmäiset liitäntää hyödyntävät ulkoiset kiintolevyt ovat parhaillaan saapumassa myyntiin. P755DE-E:n massamuistiliitännät ovat muutenkin viimeistä huutoa, sillä mukana on myös kaksi uusimman standardin mukaista sata 6 Gbit/s -liitäntää sisäisille kiintolevyille. Emolevyn muihin ominaisuuksiin kuuluvat tuli Intelin lga1156-kantaan sopiville Core i5- ja i7 -prosessoreille, neljä ddr3-muistipaikkaa, kaksi gigabitin verkkoliitäntää ja kymmenkanavainen äänipiiri. Hintaa ei ole vielä julkistettu.
 * Asus P7P55D-E** on ensimmäinen markkinoille saapuva emolevy, joka sisältää usb 3 -liitäntäportteja. Koska emon pohjana oleva Intel P55 -piirisarja ei tue uutta usb-standardia, on uutuusportit toteutettu omalla ohjaimellaan. Portteja, joihin voidaan kytkeä joko usb 3- tai usb 2-laitteita on kaksi. Loput kymmenen porttia ovat perinteistä usb 2/1.1 -tyyppiä.

= Keskusmuisti =

Keskusmuisti on tietokoneen työmuistia, jonne käyttöjärjestelmmä ja ohjelmat latautuvat prosessorin käyttöön tietokoneen ollessa käynnissä. Tietysti suuri määrä muistia tarkoittaa nopeampaa konetta, koska kun tietojen hakeminen keskusmuistista on nopeampaa kuin levyltä. Ja mitä enemmän keskusmuistia on, niin sitä nopeammin tietokone toimii kun datan ei tarvitse vaihtua keskusmuistissa prosessorin käsitellessä sitä.

Emolevy määrittelee sen minkälaista muistia siihen voi liittää. Yleisimmät keskusmuistit ovat DRAM-tyyppistä, joka tarkoittaa luku- ja kirjoitusmuistin tyyppiä jossa bitit tallennetaan erilliseen kondensaattoriin. DRAM-muistien väliaikainen tallennettavuus johtuu juuri siitä, että sen kondensaattorit vaativat sähkövarauksen virkistämistä. Eli kun virta katkeaa tiedot katoavat. Keskusmuistin jatkeena käytetään nykyään useimmiten näennäismuistia.

Kolme nykyisissä tietokoneissa yleisintä DRAM-muistityyppiä ovat SDRAM, DDR SDRAM ja DDR2 SDRAM. Jälkimmäisiä on tapana kutsua yksinkertaisesti nimellä DDR. SDRAM alkaa olla jo vanhentunut muistityyppi jota ei uusissa tietokoneissa enää käytetä. DDR SDRAM on melko samanlainen kuin SDRAM, mutta siinä siirrettävän tiedon määrä on kaksinkertaistettu. DDR2 SDRAM taas lisää kellotaajuutta yli 400 megahertsin.

Keskusmuistin tyypin pystyy tunnistamaan helposti sitä katsomalla. Muisteihin on yleensä kiinnitetty tarralappu, josta näkyy valmistaja, muistin kellotaajuus, megabittimäärä ja CL eli CAS latency -arvo, joka tarkoittaa aikaa jonka muisti tarvitsee ennen kuin se voi luovuttaa tietoa. Mitä pienempi arvo, sitä parempi tietenkin.

Tässä on malliksi Kingstonin DDR3 HyperX-muistikampa. Kampaan on kiinnitetty jäähdytyslevy.

Dataa keskusmuistin ja prosessorin välillä siirretään erilaisten väylien avulla. Väylän siirtämän tiedon määrä riippuu väylän leveydestä ja nopeudesta. Leveys ilmoitetaan yleensä bitteinä tai tavuina. Väylän leveydellä tarkoitetaan sitä tiedon määrää, joka voidaan väylää myöten kerralla siirtää esim. 8 bittiä. Muistin toimintaa ohjataan kellopulsseilla. Pulssi määrää milloin muisti voi lähettää tietoa ja milloin sen täytyy ottaa sitä vastaan. Kellopulssien välistä aikaa mitataan megahertseinä (kellotaajuus), eli kuinka monta miljoonaa kellopulssia tapahtuu sekunnissa. Mitä suurempi väylän kellotaajuus on, sitä nopeampaa muisti on ja sitä enemmän operaatioita muisti suorittaa.

= Massamuisti =

Kiintolevy
Kiinteästi koneeseen asennettu levymuisti jota käytetään massamuistina. Sinne tallennetaan ohjelmat ja tiedostot. Levyt ovat joko metallia tai lasia joiden pinnalla on magneettinen materiaali. Tiedot säilyvät kiintolevyllä myös ilman tehonsyöttöä.

Kiintolevyn kiekoille tieto tallentuu magneettisesti. Kirjoitettu tieto kirjoitetaan bitti kerrallaan jonoihin, ympyränmuotoisille raidoille tai urille. Magneettikenttiin tallennettu data saadaan muutettua sähköiseksi, kun lukupään ohi liikkuva magneettinen varaus indusoi siihen sähkövirran. Virran muutokset tulkataan signaaleiksi, jotka muutetaan ohjauselektroniikan avulla käyttökelpoiseen muotoon.

Tässä hyvä kuva kiintolevyn lukupäästä:

Liitännät
Yleisimmät levyjen liitäntätavat ovat SATA, IDE/ATAsekä SCSI.Uusissa emolevyissä on yleensä neljä tai useampi SATA-liittin. Vanhempia IDE-liittimiä on tarjolla useimmiten ainakin yksi. Uudempi SATA-liitäntä on melkein kokonaan korvannut IDE-liitännän.

SCSI-väylä on suosittu liitäntätyyppi palvelimissa ja muissa ammattilaitteissa. SCSI-liintäntä vaatii yleensä erillisen sovitin- tai ohjainkortin. Oman ohjaimen ansiosta SCSI-kiintolevyt eivät kuormita koneen prosessoria kuten levyt joilla ei ole erillisohjaimia. Yhteen SCSI-väylään voidaan liittää standardista riippuen 8-16 laitetta.

SATA on uusin liitäntätyyppi, jossa tiedonsiirto on sarjamuotoista ATA:ssa käytetyn rinnakkaisuuden sijaan. Sarjaliitännän nopeus korvaa rinnakkaisten linjojen määrän. SATA-liitännän etuja IDE:en nähden ovat myös kapeammat kaapelit ja pienemmät liittimet, jotka vievät vähemmän tilaa tietokoneen kotelossa ja emolevyllä.

Kuluttajille on myös tarjolla ulkoisia kiintolevyjä, jotka liitetätään koneeseen ulkoisien liitäntöjen kautta. Nämä liitännät ovat USB-, eSATA- ja FireWire-liitännät.

Tulevaisuuus
Uuden malliset SSD-puolijohdelevyt tekevät tuloaan. Tällä uudellä tekniikalla tiedot tallennetaan magneettisen materiaalin sijaan flash-muistipiireille. Näin ollaan turvassa vanhojen levyjen kohtaamalta mekaaniselta rasitukselta. Eli ne eivät sisällä mitään mekaanista, pelkästään puolijohdepiirejä.

Laitteen virrankulutus on kiintolevyä pienempi, hakuaika nopeampi ja se on äänetön. Laitteen iskunkestävyys on myös paljon suurempi kuin kiintolevyllä, mikä on tärkeää esimerkiksi kannettavissa tietokoneissa. Laitteen liitäntä tietokoneisiin tapahtuu samoilla liitäntätavoilla kuin kiintolevynkin. SSD on toistaiseksi valmiissa tietokoneissa vielä harvinainen, mutta on vahva suunnannäyttäjä kiintolevyjen kehitykselle.

= Näytönohjain = Uudemmissa näytönohjaimissa on lähes poikkeuksetta myös omia piirto- ja laskentaominaisuuksia, jotka suorittavat erilaisten kuvioiden piirto-operaatioita ja esimerkiksi 3D-vektorilaskentaa hyvin nopeasti.

Näytönohjaimen vaikutus tietokoneen nopeuteen pelikäytössä on keskeinen: näytönohjaimen vaihtaminen voi parantaa pelien ruudunpäivitysnopeutta jopa yli kolminkertaisesti, vaikka muut komponentit pysyisivät samoina.

Grafiiikkasuorittimen ominaisuudet ratkaisevat kuinka näyttävää grafiikkaa näytönohjain kykenee prosessoimaan jotta se näyttää liikkuvan sujuvasti. Suuresta rinnakkain tapahtuvasta laskennan määrästä johtuen grafiikkasuorittimien transistorimäärä on suurempi kuin keskusprosessoreissa. Keskussuoritin kykenee suorittamaan tyypillisesti 1–8 säikeisiä ohjelmia yhtäaikaisesti siinä missä grafiikkasuorittimen sisällä voi olla kymmenittäin rinnakkain toimivia säkeitä.

Toimii nykyään PCI-E -väylässä. Aikaisemmin PCI-väylässä.

Emolevyjen AGP- jaPCI-Express-väylä toimivat perinteisesti 3,3 tai 1,5 voltin jännitteellä. Nykyiset näytönohjaimet ottavat usein huomattavan tehon (esim. 150 W ei ole suuri määrä), joten emolevyn pitäisi siis kestää peräti esimerkin tapauksessa pitkälti yli 50 ampeerin virta. Tähän emolevyn virransyöttö ei riitä, joten tehokkaimmissa näytönohjaimissa on nykyään oma virtapistoke, johon voidaan kiinnittää virtalähteestä tuleva Molex tai PCI-E -tyyppinen lisävirtajohto. Oikealla kuva molex-liittimestä eli perinteisestä virtalähteestä tulevasta liittimestä.

= Optiset levyt =

CD
CD- ja CD-ROM-levyjen valmistuksen alussa informaatio koodataan syvennyksiksi ja niiden välisiksi tasaisiksi alueiksi niin kutsuttuun lasimasteriin. Lasimasterista valmistetaan edelleen metallinen muotti, jolla digitaalinen tieto puristetaan tyhjille muoviaihioille. Puristetut aihiot päällystetään ohuella alumiinikalvolla, joka antaa CD-levyille niiden tunnusomaisen metallinkiiltoisen värin. Lopuksi metallipinta suojataan lakkakerroksella.

Optiset levyt perustuvat menetelmään, jossa tallennetut tiedot luetaan valon avulla. Valona käytetään laservaloa, jonka avulla saadaan riittävän kapea ja tehokas valosäde. Optisissa levyissä tiedon muodostavat 1- ja 0-bitit voivat olla tallennettu seuraavilla eri menetelmillä:

-Levyn pinnan kohoumat ja tasaiset kohdat (CD-ROM, DVD-ROM) -Levyn pintaa kuumentamalla aikaansaadut tiheys- ja värimuutokset (CD-R, CD-RW, DVD±R, DVD±RW) -Magneettisesti muodostetut, magneettikentältään erisuuntaiset alueet, jotka heijastavat eri tavalla valoa (Magneto-optiset levyt)

Kaikkia näillä menetelmillä tuotettuja levyjä luetaan valolla, jonka takaisinheijastuksen voimakkuuden perusteella päätellään, onko kyseessä 1- vai 0-bitti. Optiset levyt voivat olla:

-Vain luettavassa muodossa olevia levyjä -Kertatallenteisia levyjä -Useamman tallennuskerran mahdollistavia levyjä

CD-R-levyille tieto tallennetaan toisella tavalla. CD-R-levyn heijastavan pintakerroksen ja sen alla olevan läpinäkyvän muovikerroksen välissä on ohut valoherkkä kalvo, jonka väri ja heijastuskerroin muuttuvat, kun siihen kohdistetaan tavallista voimakkaampi lasersäde. Kun kalvoa valaistaan tavallisen CD-ROM-aseman lukupään lasersäteellä, joka on pienitehoisempi kuin CD-R-aseman kirjoituslaser, kalvon väriään muuttanut piste heijastaa vähemmän valoa.

CD-R-levyillä käytettävä ylimääräinen valoherkkä kalvo aiheuttaa joskus sen, että levyn alapinta näyttää värilliseltä. Kun levylle on kirjoitettu tietoa, poltettu alue näkyy levyn pinnalla tyhjää aluetta tummempana renkaana. Tyhjällä CD-R-levyllä on valmiina spiraaliura, jota CD-R-aseman tallennuspää seuraa.

Kolmas CD-levytyyppi on CD-RW, joka voidaan lukemisen ja kirjoittamisen lisäksi pyyhkiä tyhjäksi. CD-RW-levyt ajavat siis paljolti saman asian kuin kiintolevyn kaltaiset magneettiset massamuistit eli niille voi lisätä ja niiltä voi poistaa tiedostoja tarpeen mukaan. CD-RW-levylle tieto tallennetaan valoherkän kalvon asemesta kalvolle, jonka olomuoto voidaan lasersäteellä muuttaa kiteisestä amorfiseksi tai päinvastoin. Lisäksi CD-RW-levyn jommalla kummalla tai kummallakin puolella on eristekerros, jota käytetään olomuotoaan vaihtavan kalvon jäähdytykseen kirjoitusvaiheessa.

Myös CD-RW-levyillä on valmiit seurantaurat kirjoituslaseria varten. CD-RW-levyjä varten on kehitetty ohut kalvo, jonka heijastusominaisuuksia voidaan muuttaa. Kun kalvoa lämmitetään keskitehoisella lasersäteellä eli kirjoitusteholla, sen materiaali kiteytyy jäähtyessään. Tätä suuremmalla tyhjennysteholla lämmitettäessä materiaalista puolestaan muodostuu amorfinen kalvo. CD-RW-levyn kirjoittaminen ja lukeminen perustuu siihen, että kidemuoto heijastaa laservaloa paremmin kuin amorfinen muoto. Levyä luetaan kirjoitus- ja tyhjennyslaseria heikkotehoisemmalla laserilla.

DVD
DVD-asema käyttää fyysisesti samankokoista, mutta rakenteeltaan ja kapasiteetiltaan erilaista optista levyä kuin CD-asema. Asema on ulospäin aivan samannäköinen kuin CD-asema. DVD-asema pystyy käyttämään myös CD-levyjä, mutta CD-asema ei osaa käyttää DVD-levyjä. DVD-levy on kaksikerroksinen ja kaksipuoleinen.

Kaksipuoleisuus tarkoittaa sitä, että levy on itse käännettävä käytettäessä toista puolta. DVD-asema pystyy lukemaan kerrallaan vain yhtä levyn puolta.

Uudelleenkirjoitettavien DVD-RW- ja DVD+RW-levyjen kesto noin 1 000 kirjoituskertaa.

DVD-levyä luetaan punaisella laservalolla, jonka aallonpituus on 650 nm.

DVD-R ja DVD+R Kertaalleen kirjoittavia DVD-asemastandardeja ovat DVD-R ja DVD+R. Standardit eivät ole keskenään yhteensopivia, mutta tietyt asemat pystyvät käyttämään molempia muotoja. Jotkut asemat pystyvät käyttämään myös CD-R-levyjä.

DVD-RW ja DVD+RW Useita kertoja kirjoittavia DVD-asemastandardeja ovat DVD-RW ja DVD+RW. Standardit eivät ole keskenään yhteensopivia, mutta tietyt asemat pystyvät käyttämään jopa molempia muotoja. Useat asemat pystyvät käyttämään myös CD-R- ja CD-RW-levyjä.

Kirjoittaminen tapahtuu samoin kuin CD:llä. Kuvassa Toshiban HD DVD-levy jonka kolmessa kerroksessa on tallennuskapasiteettia 45 Gb. = = = = =Tulevaisuus= Japanilainen laitevalmistaja Pioneer kertoo kehittäneensä teknologian, joka mahdollistaa peräti 500 gigatavun tallennuskapasiteetin optisille levyille. Nikkei Business Dailyn mukaan teknologia perustuu ultraviolettilaseriin, joka toimii huomattavasti lyhyemmällä aallonpituudella kuin vanhemman sukupolven siniset lasersäteet.

Pioneerin ultraviolettisäteellä tallennetaan dataa optiselle levylle 70 nanometrin päässä toisistaan oleviin "koloihin", mikä mahdollistaa 20 kertaa suuremman tallennustiheyden kuin DVD:n korvaava,Blue-Ray-teknilogia joka käyttää sinistä lasersädettä.

USB-levyt
Ovat kuin perinteiset kiintolevy, mutta liitetään koneeseen USB-väylän kautta. Toimivat samalla tekniikalla, eli mekaanisesti tai tulevaisuudessa SSD-llä. Monia eri kapasiteettivaihtoehtoja alkaen 120 gigasta aina kahteen teratavuun asti. Ottavat tarvittan virran USB-väylästä. Isommat pöytämallin ulkoiset kiintolevyt tarvitsevat ulkoisen virtalähteen, joka ei ole puhelin laturia suurempi.

Pienimmät ovat taskukokoisia ja isoimmat vievät hiemat tilaa päydältä.



= = = Litteä näyttö =

Tulevaisuus
Sähköinen paperi